Bara förlåtelse gör slut på denna förbannelse.
Och låter honom dö.
Till slut måste vi alla förlåta.
Jag hittar dig.
BERLIN I EN SNAR FRAMTID
Fan.
En vilsen pojke, långt hemifrån?
Helvete.
Jag hatar det här. Jag hatar verkligen det här.
Helvete!
Dags att blöda, älskling.
Du luktar amerikanskt.
Känner du Bernd och Elsa Kruegel i Minneapolis?
Skynda dig, Bruno. Sluta leka med maten som du gjorde sista gången.
Det härärsista gången.
Det var på tok för nära ögat. Nästa gång blöderdu,så räddar jag.
-Jag har frågor. -Vill du höra min bikt?
Far åt helvete, präst.
-Tyskarna är alltid i tid. -Gör som han säger.
-Berätta det jag vill veta. -Fan ta dig!
Det är inte läge att vara negativ.
-Var är han? -Det kan jag inte säga. Snälla.
-Tåget. -Sista chansen.
-Var är han? -Tåget.
Stort tåg.
-Jag kan inte säga det. -Ni två kan leka, jag ska...
Han har åkt tillbaka till Rumänien. Nånstans i Karpaterna.
Hans fädernesland. Den legenden har alltid passat honom bäst.
Jag behöver lite för att fortsätta. Biljett, dollar, Nato-tillstånd...
Ha inte så bråttom. Jag vill prata med dig om en sak.
-Jag ska döda honom den här gången. -Vi hör inte av dig på fem år...
Fem år. Och plötsligt dyker du upp och ber om mer stöd.
Jag stötte på...svårigheter, ers eminens.
-Vi har hört rykten, oroande saker. -Vad då för rykten?
Att du har överskridit vissa gränser i jakten på odjuret.
Att han har förgiftat dig.
Jag fick uppgiften att döda honom.
Med Guds vilja ska inget stoppa mig från att verkställa mitt uppdrag.
Så jag frågar er nu...
Har jag fortfarande er välsignelse eller har ni tappat tron på mig?
Vi tvivlar inte på att du är Guds ödmjuke tjänare.
Men det är dig vi ber för nu.
-Dig vi fruktar för. -Fruktar för mig...?
Jag kallar tillbaka dig. Vi har inte råd att mista dig.
Beslutet är slutgiltigt.
När vi lärde känna varandra var du bara ett barn. Minns du?
Du hade överlevt en hemsk prövning men ändå funnit frid i dig själv.
Försök finna den friden nu.
Du får vilken församling du vill. I Afrika, Amerika - var du vill.
Jag välsignar inte spädbarn.
BUKAREST, RUMÄNIEN Undantagstillstånd utfärdat av Nato
Ska du börja på cirkus, DG?
Nej, vad säger jag... Duär cirkusen.
Hejsan.
Vad är alla så rädda för i dagsljus?
De ondas kollaboratörer. Här fruktar alla varandra.
Även om vi hittar din vän Elizabeth-
-kan du önska att vi inte gjort det.
Jag har inget val. Jag drog in henne i det och måste nu rädda henne.
-Jag tror att det är mer än så. -Det angår inte dig, DG.
Du är kär i henne. Det blir bara värre av att förneka det.
Jag är kanske kär i henne.
Jag är kanske riddaren som räddar prinsessan från elakingens slott.
Hur kan hon inte bli kär i en sån?
Märkligt att jag väntar tills du har kastat prästkragen med att bikta mig.
Säg mig en sak, vad betyder DG?
"Drabbat gods".
Antingen det eller Buffy.
-Kom igen, du klarar det. -Det är för sent, för sent.
-Var har du varit? -Hos en av fredsbevararna.
-Snygg puffra. -Ta den.
Vi lär träffa på mer än nattrovdjur.
-Du då? -Jag gillar inte skjutvapen.
Nato håller fortfarande Rumänien för att stoppa inbördeskriget.
EBC:s Julia Hughes rapporterar nu om rebellernas krav.
Rebellerna har upprepat sina krav i ett dokument skickat till Genève.
Märkligast är deras krav om att alla regeringstjänstemän-
-ska visa sig minst en gång i dagsljus.
Jag bad rebelledaren Gabriel att förklara just detta krav.
Vi har goda skäl. Mer kan jag inte säga.
-Vi har ett ärende utanför stan. -Ingen släppts ut utan rätt papper.
-Det måste finnas nån att prata med. -Vår kapten - men han är inte här.
Ni kan ha tur. Jag tror att det är han.
De blev överfallna. 51 km nordost härifrån.
Han trodde att det var rebeller, men inga skjutvapen, inga knivar, bara...
...tänder. Stora tänder.
DG!
Du blev nog precis befordrad.
Helt sjukt. Fredsbevararna tror att rebellerna är problemet.
De kommer snart på det. Förr eller senare.
-Varför säger du aldrig hans namn? -Han har inget namn.
-Vad är Dracula då? -Inbillning.
Han återvänder till det namnet för att det är skräckinjagande.
-Odjuret är mycket äldre än så. -Hur mycket äldre?
Kyrkan har ofullständiga skrifter, men han finns i alla religioner.
Från gamla Egypten till Rom, genom Asien, Ostindien, Centralafrika.
Han har lika många namn som han har ansikten.
Utukku, Ekimmu, Churel, Nelapsi, Talamur, Lampir...
Han har vaknat ur döden så ofta-
-att jag undrar om han minns hur han började.
Vet du det? Hur han började.
Det spelar ingen roll längre.
Det som betyder nåt nu är hur han slutar.
Det är sant.
Där borta. Stanna till här.
De tändes inte för så länge sen.
Vad tror du att de betyder?
Ingen vet att vi kommer, va? De är väl inte till oss?
Är de?
Toppen...!
Om de inte vet nu, så vet de snart.
-Jag kör, du sover. -Ja, exakt vad jag vill göra - sova.
Vilka är de med gevär? Rebeller?
Det angår inte oss.
-De tar fångar. Varför? -Det vill du inte veta.
-Vad gör de med dem? -Säljer dem som mat.
-Stanna. -Vi hinner inte.
-Stanna! -Det är dumt. Luke, vänta!
-Släpp det och ge mig det långsamt. -De är partisaner. Rebeller.
Vi griper dem. Vi är de goda.
Fan också.
De är farliga.
-Säg att de ska släppa vapnen. -Om de gör det blir de skjutna.
Okej, säg att de får behålla vapnen, men de måste lämna lastbilen.
-Utan lastbilen blir de fångade. -Det är inte mitt problem.
Helvete... Okej, de får behålla vapnen och lastbilen-
-men de måste kasta sina magasin. Säg det.
Säg det, annars slaskar jag ut din hjärna som sylt på rostat bröd!
Okej, det är bra.
Hon kallar dem "anskaffare".
Fega kräk som skaffar färskt blod åt Nosferatu för att rädda sig själva.
-Subban ljuger! -Du har ingen talan.
Eftersom odöda inte tål soljljus tjänar anskaffarna dem.
Så praktiskt. De handlar när chefen sover.
De levande blir färre och färre så de måste hämta blod längre bort.
Blodsmuggling är den enda handeln som finns kvar i byarna här.
-Det låter mer knarkbaron än Dracula. -Skillnaden är inte alls stor.
-Var hittar vi din herre? -Jag har ingen herre.
Det är löjligt. Svin och boskap! De hittar på historier hela tiden.
Har du sett henne?
-Jag vet att du har sett henne. -Jag har inte mina glasögon.
Ja, jag har sett henne. Men jag är inte helt säker, för just då-
-knullade jag henne bakifrån.
Lugn, vi kan behöva honom.
Det var bra att vi stannade. Vi fick en guide.
-Ja! Jättebra att vi stannade. -Skulle vi inte ha hjälpt dem?
Just det.
-Och du är präst? -Inte nu längre.
Toppen...! Skurkarna har raketgevär.
Jag har krocketpinnar. Du har inte ens Gud på din sida.
Vill du vända, gör det.
-Jag vet vad jag måste göra. -Som om inte jag gör det?
Går jag åt rätt håll? Om jag stormar iväg åt fel håll så blir jag skitsur.
-Uffizi. -Vad är det?
Du liknar inte en Uffizi. Hur fick du det namnet?
-Det följde med jobbet. -Kan jag också få ett fräckt namn?
Det ser ut som dagen efter slaget vid Alamo.
-Solen är på väg ner. -Vi gör det som måste göras.
Jag vet inte. Vad gör vi när det inte finns nån kvar att rädda?
Någon lever.
Vad är det?
Hämta pojken.
Du, grabben!
-Tommy? Tommy! -Rör mig inte!
Jag är inte en av dem.
De anföll oss - EBC. Vi är för helvete EBC!
Tommy!
Stopp!
Vem är du och vad vill du? Var fan är vi?
-Vad ska jag svara på först? -Vi sticker nu.
-Vi kan inte bara lämna Vallon. -Han kunde inte ens flyga helikopter.
Jag är här för att hjälpa er.
-Mamma. -Du, grabben! Gå bort därifrån.
Det är inte din mamma. Bort!
Jag vill inte göra det här.
Jag kan inte göra det här.
Jag kan inte göra det...
Vallon fick ut oss.
Vi försökte komma till Bukarest.
Motorn stannade och han lyckades autorotera och nödlanda.
Gud vet hur.
Och han räddade oss.
-Han kommer att dö, va? -Ta in din vän i kyrkan. Stanna där.
Vallon?
Du kan inte göra nåt här.
Det är okej, Tommy. Andas bara. Var inte ledsen.
Vem fan är du?
Bra fråga.
Vilka är ni? Du är den där nyhetsreportern, va?
Ja...Julia Hughes från EBC.
Det här är Tommy Tunnicliffe, min fotograf.
-Jag är Luke. Jag är med... -Ja, vi har träffats.
Vi skulle rapportera om inbördes- kriget sett med rebellernas ögon.
Vi hade ingen aning.
Det är det ingen som har.
Må Herren vara din själ nådig.
Må Han förlåta dig alla dina synder och giva dig frid.
Amen.
Det kommer efter det här.
...en skuggregering ledd av mörkrets krafter.
Det var där de anföll oss.
Fast man ser inte en enda av dem. Men de var där, jag svär.
Överallt.
-De slet människor i bitar. -Jag tror dig.
Vallon fick oss därifrån. Han knuffade in oss i helikoptern.
Fem sekunder till och vi hade varit små munsbitar. Fem sekunder till...
Visst var det så, Julia?
Julia?
-Du borde inte vara här. -Menduborde?
Sa du nåt?
-Ja. Vill du tillägga nåt? -Jag vet inte vad jag skulle säga.
En bön. Vad som helst.
Jag minns bara en som jag bad när jag var liten.
Det blir bra.
"Ifrån gastar och gengångare"-
-"och långbenta odjur"...
-"Och saker som dunsar i natten"... -"Gode Gud, fräls oss."
Tack.
-Julia! -Här är jag.
-Såg du det? -Ja.
-Vem är du? -Det är en lång historia.
-Julia? -Tommy, vänta!
Julia!
Tommy?
-Luke? -DG!
-En av dem har Tommy. -Ta med henne in.
Vänta! Helvete. Jag stängde de där dörrarna.
-De kanske har blåst upp. -Omöjligt. De väger ett ton styck.
Tror du att det är nån där inne? Var försiktig.
Akta!
Är du okej? Han bet dig inte?
-Nej, det tror jag inte. -Fy fan.
Tommy?
-Släpp in mig. Det är jag - Tommy. -Det är Tommy.
Vänta, Julia.
-Julia, vänta. -Öppna dörren nu!
-Tommy? -Nej, det är drottningmodern.
-Släpp in mig! -Vad händer där ute? Var är Uffizi?
Nån clown på styltor försökte dränka mig. Din kompis letar efter honom.
Jag kom undan. Nåt kommer, släpp in mig!
-Snälla Luke. -Släpp in mig, för helvete!
Släpp in mig!
Lås dem!
Jag har aldrig sett nåt liknande. Du skulle ha sett hans ansikte.
Tommy, lyssna på mig. Du är brännhet.
-Är du okej? -Jag vet inte. Jag känner mig sjuk.
-Vad är det? -Jag känner mig sjuk på ett bra sätt.
Jävla as.
Silver, vigvatten och kyrkklockor. De där typerna hatar det.
Vad är det där?
-Morgonutrensningen. -Vad då?
-Snygg kärra. -Och vilket kap.
-God morgon. -God morgon...?
Du kan inte bara köra fram och säga god morgon som en jävla brevbärare.
Var flög ni ifrån i går kväll?
Jag antar att det var runt 80 km nord-nordost om Sibiu. Hur så?
-Längs vilken rutt? -Det är svårt att säga.
Ju längre upp i bergen man kommer, desto godtyckligare är kartorna.
Ibland tror jag det är gissningsverk.
Av folk smarta nog att inte åka dit.
Vi hade aldrig hittat rebellerna utan deras signaleldar.
Såg du nåt annat? En väg, hus, ruiner?
Nej. Det var mörkt, och topparna var ojämna.
Man hade kunnat gömma större delen av Manhattan i en av klyftorna.
Vad är det egentligen som ni två tänker göra?
Fråga inte. Va?
Hoppas den håller tills du är i stan.
Därifrån borde natonissarna kunna hjälpa dig hem till London.
Vad ska jag säga när jag kommer hem?
Du kommer på nåt. Är det inte därför du får bra betalt?
Jag trodde det var min originella näsa och mitt lugnande leende.
-Var rädd om dig. -Tack.
-Ni är helgalna båda två, vet du det? -Jag är rädd för det.
Tack igen.
Kör försiktigt. Åk hem.
Du är en fascinerande man, Uffizi.
Luke gör det mesta av jobbet. Jag bara övervakar.
Bara en snabb titt bakom draperiet innan jag åker?
Förlåt. Jag är hemskt ledsen.
Hej då, Julia.
Hej då.
Jaha, fader, märkte jag av nåt litet mellan dig och fröken EBC?
Jag visste det!
Det är inget att skämmas för.
Du är ju inte präst längre. När det är över, sök upp henne.
Vägen delar sig. Kör vänster.
-Vad fan...? -Stanna inte!
Mår du bra?
Nej, jag är en vän. Jag är en vän.
Jag är en vän. Oroa dig inte.
-Säg att jag är hennes vän. -Luke, kom tillbaka hit.
Säg att jag är hennes vän.
Din medkänsla blir vår död!
Jag tror vi har hittat våra rebeller.
Nån som vill spela krocket?
-Varför är ni här? -Vi har samma fiende.
Vårt parlament? Regeringen? Försvarsministeriet?
Inrikesministeriet? Eller hälsovårdsministeriet?
Eller menar ni Nato?
Amerikanerna kanske?
Prova Dracula.
Dracula? Dracula finns inte.
Han är påhittad. En zigenarsägen, turistsnack, godnattsagor. Sluta.
Han finns. Det vet jag att han gör.
Du vet kanske vad du talar om.
-Hur kan du vistas i dagsljus? -Jag bekämpar infektionen.
-Det är omöjligt. -Vissa dar känns det så.
Förlåt. Men i vår situation kan vi inte ta några risker. Du måste...
Vänta!
Du kan lita på dem, Gabriel.
Julia?
Skulle jag rapportera att vampyrer tar över makten i Rumänien?
-Jag känner mig nästan säkrare här. -Du är inte klok.
Nej. Jag är bara en journalist som behöver en vattentät story.
Jag insåg det 30 sekunder efter att ni hade lämnat mig.
Lås in dem.
-Varför måste jag vara inlåst? -Om din vän blir hungrig.
Du är en märklig man. Antingen hjälte eller demon.
-I gryningen kan du gå. -Var hittar vi honom?
Följ bara slakten. Han hittar er.
Du säger till om du är på väg över, va?
-Va? -Oroa dig inte. Du märker det.
Vad händer?
De är här inne. Var är Julia?
Nycklarna.
Julia! - Fan, det här är inte bra.
Jag har nycklarna.
-Hur många är de? -Jag hann inte räkna.
Ni två stannar här.
-Gör inte så mot oss igen. -Jag kommer när jag hittat en utväg.
Om jag inte är tillbaka i gryningen.
Gud...
-Ge mig nycklarna. -Du hörde honom.
Han har nog jagat dem på flykten och då är jag som bäst.
Du kanske ska vänta.
Luke...
Här, ta dem.
-Tänk om det där är Uffizi. -Det är omöjligt.
Om detärdet, är det kört för oss.
Varje dag undrar jag om jag kan bränna ut infektionen.
Och när jag till slut ska bli som de.
Du blir aldrig som de.
Jag kanske redan är det.
Nej.
Kom hit!
DG, kolla här.
Vår guide är igång igen. Har han kontakt med chefen själv?
Det här... Du ska få lida för det här.
Kör tillbaka henne, Luke.
-Knappast. -Åk nu, båda två.
Jag har inte rest så här långt för att vända om nu.
-Det är inte din strid. -Han har Elizabeth!
Elizabeth är borta!
Vad du än hittar så är det inte hon.
Det är inte hon.
Ta Julia och åk nu medan du kan.
Julia kan bestämma själv och Julia stannar här.
Vad som än finns där borta så kan jag inte skydda nån av er.
Det kan jag inte.
Ni överlämnar er till döden eller nåt värre.
Det visste jag när vi gick ut från stationen i Bukarest.
Vi följer med, vi följer med dig.
Snubben gillar tv.
Han har paraboler överallt.
Jag ser flera vakter och några anskaffare. Oddsen blir inte bättre.
-Ser du vår vän? -Nej.
Titta noga.
Jävla as!
Jag skulle kunna döda er båda. Men då blir ni värdelösa för mig.
Och jag är först och främst en skicklig affärsman.
Du kanske tackar mig. Fast å andra sidan, kanske inte.
Julia!
Det här är ett jävla slakthus.
Kom.
Julia?
Damen och jag har väntat på dig.
Julia?
Seså, drick en klunk av henne.
Inte för söt. Bara en aning krydda som dröjer sig kvar i gommen.
Långvarig späkning ger den simplaste årgången karaktär.
Svält gör det blått.
Var är Julia?
Vad har du gjort med Elizabeth?
Stark smak. Härlig bouquet.
Vad har du gjort med Elizabeth? Var är hon?
Du måste ha längtat efter henne.
Vill du ha henne?
Hur? Jag är nyfiken.
Minns jag dig? Ja.
Coronerns högra hand. Han som stjäl de döda.
Det finns inga döda här.
Bara de störda döda.
De slutar aldrig dö och väntar på tidens slut.
Jag levde för det här ögonblicket.
-Du är inte värdig. -Låt mig få träffa Elizabeth först.
Ber du mig om en tjänst? Ska jag glömma-
-hur jag fick lida på grund av er? Torterad och förnedrad.
Jag borde slita ut hjärtat på dig och ge det till hundarna.
En gammal hund behöver specialkost.
-Var är hon? -Borta för dig.
Nej, hon är borta för dig.
För mycket av en bra sak tar udden ur en.
Vill du verkligen träffa henne? Pallar du?
Hon tycker att det är olidligt att ta oskyldigt blod.
Hon är beroende av sina systrar nu.
Hennes sinne är uppslukat av samvetskval.
Hon blir ond snart.
Om du inte tror att du kan rädda henne.
Men var försiktig.
De kommer att bitas.
Jisses...
Elizabeth?
Elizabeth...
Elizabeth, det är jag - Luke.
Det är jag. Det är Luke.
Jag kom för att ta dig härifrån.
Jag ska ta dig härifrån.
Försiktigt.
Förlåt mig. Förlåt mig.
Förlåt att jag utsatte dig för det här. Förlåt.
-Kom du ända hit? -Vet du hur länge jag har letat?
Kom du ända hit för att rädda mig?
Jag älskar dig.
Luke?
Även om vi hittar henne...
...kan du önska att vi inte gjort det.
Jag älskar dig.
30 miljoner dollar för hemligheten bakom evigt liv.
Luke?
Kom upp hit, Luke.
Ser du solen?
Fortfarande inga spår av Julia Hughes och hennes kamerateam.
Vraket av deras helikopter har hittats i en by-
-men inga kroppar har hittats. Natostyrkor fortsätter sökandet.
Rumäniens generalkonsul erbjöd sin hjälp med att ta reda på-
-vad som hände teamet efter mötet med rebelledaren.
Ms Hughes är ett känt ansikte för Europas tv-tittare-
-och en av mediavärldens mest omtyckta personligheter.
Nu ska du få höra.
På kvällarna när normala människor sitter framför teven och ser på dig-
-föder mina små änglar i allt större antal-
-och ändrar mänsklighetens mål och slutliga öde.
Eller nåt sånt.
Men du är ju död.
Jag vet.
Prästen.
Uffizi!
Du är jättesöt i tv, men du är ännu vackrare i verkligheten.
Klänningen klär dig. Den tillhörde min favoritbrud.
Är det här förförelse i dina ögon?
Förförelse?
Jag tror inte det.
Jag trodde att jag hade förlorat dig.
Blunda.
Kom, fader.
Vi är i himlen.
Helgat är mitt andra namn.
Sist vi sågs var du generös nog att ge mig syndaförlåtelse.
Men bara genom Guds förlåtelse kan jag dö.
Är du redo att förlåta mig?
Pratar du ens med Gud längre?
I Faderns, Sonens...
...och den helige Andes namn!
Du är förlåten!
Tills döden skiljer oss åt.
Jag har inte känt mig så här levande på tusen år.
Du kan fortfarande rädda henne och få allt du har förvägrats.
Men är du värdig?
Överlämna dig!
Överlämna dig till mig...
...broder.
Välsignar du mig?
Tar du bort smärtan från alla änglar som gav sin kropp och själ?
Tar du svek, hädelse och pesten?
Stannar du tidens gång?
Svik mig inte nu.
-Skit ner dig! -Det är för sent nu.
Betrakta dig som...
...förlåten.
Det är över.
Nästan.
Nej.
-Du kan inte göra det. -Nej.
-Men du kan. -Det måste finnas nåt vi kan göra.
Du kom ända hit för att rädda mig. Och du ska rädda mig.
Det måste finnas nåt annat sätt.
Du dör, Julia.
Vill du bikta dig?
Jag har haft syndiga tankar.
Om dig.
Precis som jag om dig.
Om det inte förbannar oss båda till helvetet, vad gör det då?
Jag tror inte att jag har sett dig le förut.
Det var fint.
Snälla.
-Låt mig inte dö. -...låt mig få dö.
Solen har gått upp. Vi borde ge oss iväg.
Strax.
KUNGEN ÄR DÖD
LÄNGE LEVE KUNGEN
Text: Maria Chiru Scandinavian Text Service 2005
Ansvarig utgivare: Mats Davidsson